הכנסת השבע-עשרה							נוסח לא מתוקן
מושב שני

פרוטוקול מס' 201
מישיבת ועדת הכלכלה
שהתקיימה ביום שני, ח' באדר התשס"ז – 26 בפברואר 2007 – בשעה 09:00

סדר היום:	
תקנות התעבורה (תיקון מס'...), התשס"ו-2006, בדבר טרקטור משא

נכחו:

חברי הוועדה:
גלעד ארדן – מ"מ היו"ר
אליהו גבאי
אבשלום וילן
דוד טל
אמנון כהן

מוזמנים:
גדעון סיטרמן, מנכ"ל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
עוזי יצחקי, סמנכ"ל בכיר מינהל תנועה, משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
עו"ד חוה ראובני, לשכה משפטית, משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
חנניה אפנג'ר, רב בוחן ראשי, משרד הרישוי, משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
אל"מ נזיה דבור, פרקליטות צבאית, משרד הביטחון
פקד רוני לוינגר, קצין תביעות באגף התנועה, המשרד לביטחון הפנים 
אבישי וזה, מרכז מקצועי ראשי – אגף למיכון וטכנולוגיה
אריה כרנדיש, ראש מדור הבטיחות, המרכז החקלאי, התאחדות חקלאי ישראל
חיים חדד, מרכז תחום עובדים זרים, התאחדות חקלאי ישראל
דני מדר, יו"ר ארגון נתניה, ארגון מורי נהיגה
אבי קרמר, דובר ארגון מורי נהיגה
זאב בנצי
יורם זרחי, מנכ"ל תומקר בע"מ
ליאור גולדברג, תומקר
גדי אבירם, יבואן

ייעוץ משפטי:		ניר ימין
		יניב רוזנאי

מנהלת הוועדה:		לאה ורון

רשמת פרלמנטרית:		הדס דויטש

 

תקנות התעבורה (תיקון מס'...), התשס"ו-2006, בדבר טרקטור משא

היו"ר גלעד ארדן:

	 בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

	כדי לרענן את זיכרון חבר הכנסת שנמצא כאן, שר התחבורה הגיש תקנות לאישור הוועדה לפני מספר חודשים, והתקנות ההן, השפעתן היתה בכך שהיו אמורות לבטל כמעט לחלוטין את אפשרות השימוש בטרקטורי משא. הוועדה לא אישרה את הנוסח הקודם וביקשה ממשרד התחבורה לחזור עם נוסח חדש. העקרונות שהוועדה ביקשה לשקול, כיוון שיש שימוש בטרקטורי משא בקרב גם אנשים מבוגרים שמשתמשים בהם לצורכי עבודה כמו חקלאים, פיקוח עירוני וכו', ביקשה לשקול העלאת הגיל ו/או הורדת המהירות ו/או הגבלת מקום השימוש בטרקטורי משא לדרכים עירוניות בלבד. אני חושב שהמשרד נענה לפנייתנו, עשה בחינה מחודשת, הגיש תקנות חדשות, ואשמח שמנכ"ל המשרד יציג את התקנות החדשות, בבקשה.

גדעון סיטרמן:

	בוקר טוב, תודה רבה. הייתי ער לדיון שהיה בוועדה בפעם הקודמת. אנו קשובים להערות של חברי הכנסת ושל הגורמים הציבוריים שמופיעים בפני הוועדה, ומצאנו לנכון לקבל בחיוב את הערותיכם. אנו מבקשים שבתקנות האלה ייווצר מצב שצעירים שעדיין אין להם רשיון נהיגה של רכב ואינם מיומנים בנסיעה על כבישים לא ישתמשו שימוש שאינו המהות של הכלי הזה ויעלו על כבישים עירוניים ובין עירוניים. היום המשמעות היא שצעירים שעדיין אין להם רשיון נהיגה בי, שהוא הסטנדרטי והתקני על פי התקנים האירופאים, לא ישתמשו בכלים האלה.

	נתקלתי בשיחות ובקשות של הורים שביקשו שיהיה להם קל יותר להתמודד עם הנוער בבית, זה כלי שמשתמשים בו בעיקר בגוש דן. בשינוי התקנה הזו, בתקווה שנמנע באמצעותה אותן תאונות שקרו בשטחים העירוניים שבהן נפגעו צעירים, חלקם פצועים, חלקם נהרגו. אם התקנה הזו היתה קיימת בזמנו, היינו חוסכים למשפחות אלה את הצער העמוק שבל יתואר. אני חושב שלא נעשה עוול לתחום אם נאמץ את התקנות לאחר התיקון, לאחר ההערות שהמלצתם.

דוד טל:

	 אדוני מנגן לנו על מיתרים רגישים – נהרגים אנשים, אז למה לא נקשיח גם את התקנות האחרות?

גדעון סיטרמן:

	אני מקבל את ההערה. אנו לא מקשיחים כדי להקשיח, אלא לאור ניסיון ובמידתיות. הכלי הזה מלכתחילה נועד לפעילות בשטח, לפעילות של גופים שנעזרים כמו חברת חשמל, הרשויות המקומיות, גופים חקלאיים. נוצרה פרצה שאפשרה לילדים שעדיין אין להם רשיון, לעלות לכביש. אמנם יש להם רשיון טרקטור ותוספת של שמונה שיעורים, אך זה כלי שאינו כל כך בטיחות כשהוא נפגע, ונפגעו צעירים רבים, לכן מצאנו לנכון לכוון תקנות שמייעדות את הכלי למה שהוא מיועד. כל זה כדי לאפשר המשך הבאת כלים אלה לייעוד שלהם ולא להשתמש בפרצות כדי שזה יהפוך להיות כלי שיאפשר לנוער שעדיין אין לו רשיון נהיגה לעלות על הכביש. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 במענה לפנייתנו למשטרת ישראל, ניתנו לנו נתונים על מעורבות בתאונות חמורות וקטלניות בשנת 2006 של טרקטור משא. ב-2006 התרחשו 13 תאונות, 11 מהן חמורות ו-2 קטלניות. ארבע מהן היו בשטח חקלאי, שמונה בשטח עירוני, אחת בשטח בין עירוני. גילאי הנהגים; בשבע תאונות הנהג המעורב היה בין הגילאים 16 ל-21 ושש תאונות מעל גיל 21. קורות יותר תאונות בשטח העירוני. הצגת הנתונים קצת מגמתית, כי היה מעניין לראות 16 עד 17. 

אבי קרמר:

	אנו בדיוק בתקופת ההיתר עכשיו, ורוב הנהגים שיש עכשיו זה עוד מלפני ההיתר. רק בשנה וחצי האחרונות יש היתר מיוחד. התאונה שמדוברת זה נהגת שהיה כבר ההיתר, אבל היא היתה לפני ההיתר. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 גברתי היועצת המשפטית, תוכלי להציג את התקנה?

חוה ראובני:

	לפי המידע שהיה לנו ובעקבות הדיון שנשמע פה מצאנו שהצורך בנהיגה בטרקטור משא בגיל 16 שייך למגזר החקלאי ולשימוש החקלאי בטרקטור משא. לעומת זאת, אנו מדברים על שימוש עירוני כרכב לכל דבר. אין הצדקה להוריד את זה לגיל 16. הגישה היא שצריך גיל בוגר יותר כדי להשתלב בכביש. ההצעה שלנו היא לאזן בין שיקולים אלה.

דוד טל:

	 אתם נותנים לכלי רכב מתחת לגיל 16 כן להיות על הכביש?

חוה ראובני:

	קטנוע. ההכשרה לאופנוע היא הרבה יותר מקיפה מאשר השמונה שיעורים האלה שניתנו לבעלי רשיון לטרקטור. מי שלומד בגיל 16 אופנוע, אין שום יומרה שהוא כאילו יודע לנהוג מתוקף רשיון קודם, כפי שההיתר לטרקטור משא היה בנוי, שכביכול מדובר באדם שיודע לנהוג, רק צריך לעשות לו השלמות. מי שמוציא אופנוע כדרגה ראשונה עובר הכשרה מלאה, שיעורי מינימום, עיוני, מעשי, גם במגרש, גם בכביש, זה תלוי בהסכמת הורים. 

לכן אנו מציעים שבשטחים פתוחים לצרכים החקלאיים אפשר לנהוג בטרקטור משא החל מגיל 16 כפוף לרשיון נהיגה לטרקטור, וזהו, כי לא צריך הכשרה בכביש. מי שרוצה להשתמש בזה כרכב פרטי, יתכבד ויוציא רשיון נהיגה לרכב פרטי בגיל 17 ואז יוכל לבחור בין טרקטור משא לרכב פרטי לפי שיקוליו. בכל מקרה הדבר הזה לא אמור לנסוע בכביש בין עירוני. לא ייתכן שהכלי הזה, שהמהירות המרבית המותרת לו לפי היצרן היא 40 קמ"ש, ונסביר את הפחתת המהירות, ייסע בכביש גהה. זה יעשה בלגאן וזאת סכנה של ממש לתנועה.

	לגבי הורדת המהירות, התקינה האירופית מדרגת כלי רכב מבחינת דרישות המיגון הבטיחותי שלהם.

היו"ר גלעד ארדן:

	 עוזי, בדיון הקודם ביקשתי במפורש לקבל את ההשוואה הזאת, ונשמח לקבל אותה לפני הדיון. אם זה מוכן, למה לא להעביר את זה לפני?

חוה ראובני:

	לפי התקינה האירופית והתקינה הפדרלית האמריקאית, רכב שרמת המיגון על הנוסע בו כפי שהיא בטרקטור משא, שזה שואף לאפס, אסור לו לעבור את ה-40 קמ"ש. ברגע שמגיעים ל-50 קמ"ש דרישות התקינה הן מיגון של הנוסע מבחינת הנוסעים וכו' ברמה של רכב פרטי. לכן אנו חושבים שרכב טרקטור משא כפי שהוא בנוי, אין לאפשר לו לנסוע מעבר ל-40 קמ"ש. הסיכון מה-10 קמ"ש הנוספים לפגיעת נוסעם במצב של תאונה זה פי כמה וכמה.

דוד טל:

	 היית מחילה את הדרישה הזו גם לקטנוע הקטנצ'יק ההוא, שרמת הבטיחות שלו שואפת לאפס? אני מנסה לעשות אנלוגיה בין הדרישות שלכם לדרישות אחרות. אנו צריכים להיות עקביים עם הדרישות שלנו.

גדעון סיטרמן:

	אנו נצמדים לתקנים הבין לאומיים. אין שום תקן, לפחות לא בתקופתי, שהומצא על ידי משרד התחבורה הישראלי.

היו"ר גלעד ארדן:

	 כשמדובר בבטיחות של כלי רכב, יש הבטיחות הפסיבית ויש הסכנה לסביבה ולאחרים. עם התזה שלך, גם אופנוע כבד שעולה 70 אלף ₪, גם נגביל אותו ל-50. העניין הוא שהמיולים האלה שיש להם גם סכנה עם רכב ארבע גלגלי והם נוסעים בכל מקום ונהגו בהם גם צעירים יותר, הכוונה היא להגביל את המהירות שלהם כדי שאם יאבדו שליטה, לטעמי, גם לא יעשו נזק רב לסביבתם, כ הנזק שלהם עלול להיות גדול יותר משל אופנוע דו גלגלי שברוב המקרים אם קורה לו חלילה משהו, הניזוק העיקרי הוא הנהג עצמו. אני מסכים אתך, שאין אקוויוולנטיות בין כל ההגבלות שמוטלות על כלי הרכב הזה לבין המגבלות שמוטלות על אופנועים.

גדעון סיטרמן:

	במהירות אפס לא יהיו תאונות בכלל, כמובן, אך הרכב הזה רחב יותר מקטנוע, לוקח מקום, ומרב מהותו היא בשימוש בשדות וכו'. אנו מתמקדים על קטע צר שנוצל על בסיס לקונה שהיתה בהגדרות שלא לשמו. אין לנו דבר נגד הכלי ככלי אלא שימשיך להיות איפה שהוא מיועד לו. זאת בקשתנו מהוועדה.

חוה ראובני:

	תקינת האופנועים שונה מתקינה של רכב ארבע גלגלי. אנו כל הזמן באיזון בין השימושים והצרכים לבין הבטיחות. אנו נאלצים לפעמים להקריב במידה מסוימת את הבטיחות כדי לענות על הצרכים. כאן אנו לא רואים שום צורך ליצור את הסיכון הבטיחותי. יש המידתיות, וברכב הזה אנו חושבים שהאיזונים אחרים. 

היו"ר גלעד ארדן:

	האם השינוי כרגע משפיע על היתרי הנהיגה לטרקטורים רגילים, שמשמשים את החקלאים? השינוי הוא רק על טרקטור משא?

עוזי יצחקי:

	גיבשנו את ההצעה ואנו רוצים מינימום פגיעה בצרכנים. אמרו פה הרבה היבואנים והיצרנים, הרבה רשויות מקומיות לוקחות את זה, חקלאים לוקחים את זה. ההצעה הזו לא פוגעת בחקלאים, לא ברשויות מקומיות. היא ממוקדת ונותנת מענה לכל הצרכים.

היו"ר גלעד ארדן:

	 נושא קטנועים, על פי התקינה האירופית שעכשיו החלנו אותה פה, מי שהיה יכול לעשות רשיון של 50 סמ"ק זה גם בני 16. לכאורה היום הם יכולים לנהוג על 125 סמ"ק?

עוזי יצחקי:

	כן.

היו"ר גלעד ארדן:

	 אני מבקש ממשרד התחבורה לעקוב בחודשים הקרובים אחר מעורבות בתאונות של שכבת הגיל 16 עד 17 בשימוש בקטנועים כאלה. אם תהיה עלייה, אני מבקש לשקול להעלות את הגיל גם פה ל-17.

גדעון סיטרמן:

	אני מציע שנבוא בדיווח אקטיבי לוועדה בתום 2007 כדי להסביר לכם את משמעות השינוי הזה. נבוא בחודש הראשון בתום השנה. 

אבישי וזה:

	הטרקטור משא הוא חקלאי. אנו עושים לו את הבדיקות, הוא נולד לחקלאות, בשביל זה הוא מיוצר. בתזכורות שיש פה לתקנות החדשות מגדירים אותו לנסיעה במושב ובקיבוץ, אך הטרקטור הזה הוא לשינוע של אנשים מהמושב, המושבה והקיבוץ לשדות שלהם, והרבה פעמים זה על כבישים. יש לנו בעיה עם "לא יעלה על כביש". אין לנו בעיה שלא ייסע על הכביש נער בן 16, אך זה כלי עבודה של אנשים, של חקלאים, וכך אנו גורמים לחקלאים להיות עבריינים. 

	אם הנהג מבוגר, הוא יכול לנסוע על הכביש?

חוה ראובני:

	כן. זה כתוב. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 כלומר אדם שיש לו רשיון נהיגה על טרקטור משא, אין לו מניעה מבחינת תקנה זו לנסוע על כביש עירוני אך יש לו מניעה על כביש בין עירוני. 

אבשלום וילן:

	 נניח שניקח אזור כמו גוש בארי, יש שם בלוקים אדירים של שטחי חקלאות, מושבים וקיבוצים. איך פרט לכביש הזה הם יגיעו? זה קילומטרים, כביש אמצע, ומשני הצדדים המון גידולים, וזה כביש בין עירוני. איך חקלאי מגיע? שבו עם החקלאים, דברו אתם. 

עוזי יצחקי:

	ישבנו. אפילו פה ישבנו אתך. שמענו אתכם וזאת ההצעה.

חוה ראובני:

	אם המושבים האלה הם באזור לכיש והכביש שמחבר בין המושבים זה הכביש הראשי מצומת פלוגות לבאר שבע, גם שם כשנוסעים 90 קמ"ש, זה כביש בין עירוני רגיל, ובתוך התנועה שנוסעת שם 90-80 קמ"ש הדבר הזה יקרטע ב-40 קמ"ש?

היו"ר גלעד ארדן:

	 אני רוצה לחדד את השאלה; מטרת שינוי התקנה היתה ההשתוללות הנטענת של צעירים ונוער במקומות עירוניים על רכבי המיולים האלה. מטרת התקנה היתה להפסיק תופעה זו, לא לשנות משהו מאופן העבודה היום יומי של המגזר החקלאי או עובדי העיריות.

	אומרים: אנו עוסקים בטרקטור משא. נניח שיש חקלאי ויש לו פועלים או הוא עצמו עובד בשטח, רוצה לעבור בין חלקות שלו, והוא עושה את זה על האוטו מיול. לפי התקנה, הוא הופך להיות עבריין. בדרך כלל, הנסיעה, גם אם היא קצרה מאוד, ממקום למקום כרוכה במעבר בדרך בין עירונית על פי ההגדרות. את 39ד(2) אפשר כרגע לא להתקין, ותחשבו על פתרון יצירתי בעניין הזה.

	ובנוסף, איפה בשינוי שלכם מופיע שינוי הגיל?

חוה ראובני:

	ברגע שביטלתי את האפשרות לקבל את ההיתר, ממילא יש ביטול הגיל. התוצאה היא שאפשר לנהוג בטרקטור משא עם רשיון נהיגה לטרקטור, ואז זה בשטחים בלבד. כיוון שכתבתי "בלבד שלא ינהג בו בכביש אלא לשם חצייתו", בתוך רשיון הנהיגה לטרקטור, שהוא מגיל 16, אפשר לנסוע בטרקטור משא ובלבד שלא ינהג בו בכביש וכו'.

היו"ר גלעד ארדן:

	 אפשר לעשות הגדרה לשם חצייתו, גם כשהוא עולה על דרך בין עירונית?

גדעון סיטרמן:

	על פי בקשת חבר הכנסת וילן, נתקן את התקנה הזו. מטרת התקנה לא לשנות את אורחות חיי החקלאי. אני מבקש לשנות. 

רוני לוינגר:

	היינו שותפים עם משרד התחבורה בניסיון למצוא הסדר. צריך לייצר מכניזם, ששוטר יידע להבחין בין שני חבר'ה ממושב שלווה או קיבוץ רעים שנוסעים על הכביש, איך שוטר אמור לדעת אם הם נוסעים לצורך חקלאי או הם משתובבים על הכביש הבין עירוני? 

חוה ראובני:

	התקנה לא דורשת "לצורך חקלאי". 

גדעון סיטרמן:

	הם חייבים לנהוג עם רשיון.

היו"ר גלעד ארדן:

	 בסוף מה שייצא מפה זה שהגיל יעלה ל-17 וצריך רשיון נהיגה גם לרכב רגיל, והמהירות המקסימלית תרד ל-40. זאת היתה המטרה המקורית של השר.

חוה ראובני:

	אני מציעה, נוריד את תקנה "לא ינהג אדם וכו'". יחד עם זאת, כדי לפתור את הבעיה של אלה שנוסעים עם הדבר הזה בכביש 4 מרעננה לתל אביב, ויש כאלה- -

היו"ר גלעד ארדן:

	 האם בדרך בין עירונית אסור לרכב שנוסע פחות מ-50 לעלות?

חוה ראובני:

	בדרך מהירה בלבד. הפתרון יכול להיות על ידי תמרור כבישים ספציפיים שבהם אסור יהיה לכלי הרכב האלה להיכנס. 

גדעון סיטרמן:

	אקיים דיון אצלי במשרד לגבי הדברים שנותרו פתוחים לדעת המשטרה ולדעת המשרד על בסיס שינוי התקנה. איני רוצה לשנות את אורחות חייו של החקלאי. 

רוני לוינגר:

	אם אנו מתירים לנסוע על כבישים בין עירוניים, ההיתר הוא גורף. אי אפשר להפריד כך בין חקלאי ללא חקלאי. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 אף אחד מתחת לגיל 17 ו/או שיש לו רשיון נהיגה על רכב רגיל לא נוהג יותר על מיול. זאת ההצעה.

גדעון סיטרמן:

	זאת ההצעה, ועל זה לא אוותר. 

חוה ראובני:

	יש לי הצעה; בטרקטור משא שהוא לצורכי חקלאות זה נרשם ברשיון הרכב שלו, נכון? כי הם מקבלים פטור מאגרה. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 לא נאשר היום את סעיף (2) ואם תרצו, תביאו תיקון נוסף.

אבשלום וילן:

	 יש הרבה ילדים שעוזרים במושבים. לעלות בגיל 16 ילדים על כביש – מסוכן, אך בשדות- -

גדעון סיטרמן:

	שהאבא ינהג כשהוא על הכביש.

אבשלום וילן:

	על הכביש – בסדר.

היו"ר גלעד ארדן:

	 אני לא מתכוון לאשר היום את 39ד(2).

ניר ימין:

	אם אנו מבטלים את 39ד(2), אם המשרד מסכים לבטלה, אנו צריכים גם לדבר על תקנה 190 לגבי ההיתרים, אם אנו משאירים את ההיתר בסיפא.

חוה ראובני:

	אנו מורידים את (2), לא את 2.
	
אריה כרנדיש:

	הדיון הזה התחיל לפני כשנתיים, וכנציגי החקלאים אמרנו שאנו חושבים שלא נכון להעלות את הגיל. אמרנו, מאות אם לא אלפי נערים לפני גיל צבא, ורוב הנוער שעובד ואנו מנסים לחנך אותו לעבודת אדמה במושבים ובקיבוצים, זה לפני גיל צבא בעיקר. גם אז אמרנו, נוהגים מאות ילדים מגיל 16 עד 17.5 בטרקטורונים לצורך הגדרה. אמרנו: בואו במקום שהילדים שלנו יהיו עבריינים וילכו לשדות ולא יחזרו, בואו נכשיר אותם. עשינו, משרד התחבורה הלך אתנו, אנו רוצים שהילדים יחזרו הביתה בשלום.

	אני פונה אליך, מנכ"ל משרד התחבורה, אני בעד הרחבת ההכשרה, שנגביר את נושא הבטיחות בדרכים, שלא יהיה מצב שנער אחד יעלה על הכביש בלי שהוא בקיא, אבל תנו להם את האפשרות הזו. הרי אין פיקוח בשדות. בואו ניתן להם את הכלים, הנערים האלה מסוגלים לזה.

דני מדר:

	אני 32 שנה בנושא הטרקטורים, אני בעל בית ספר לטרקטורים ולאופנועים, עוסק בהכשרה של הילדים האלה שאתם מדברים עליהם מישובי גוש דן. הוועדה, שחלק מאנשיה יושבים פה, עשתה עבודה מצוינת. כשמדברים על שמונה שיעורים, זה שמונה שיעורי מינימום. בפועל עושים בין 15 ל-20 שיעורים. הבוחן בוחן כמו מכונית, יש הקפדה יתרה בעניין, ואני בעל ניסיון בנושא. הערך המוסף הוא שאותו נער שבגיל 16 התנסה שנה בכביש, הוא הרבה יותר טוב מנהג שלא עשה שום דבר. כל תאונות הדרכים שאתם מציגים פה זה לפני ההיתר. יש ילדים שלא עשו את ההכשרה לטרקטור משא. לכן קרתה גם התאונה הטרגית בהרצליה. אני לא מכיר תאונה שאדם שלמד ועשה דבר חמור בנהיגה. הם לומדים ככל נהג.

	בנושא האופנועים, יש לי גם בית ספר לאופנועים. טרקטור משא עולה 70 אלף ₪, אופנוע עולה 10,000 ₪, ההורה בוחר את ה-70 בגלל הבטיחות, ומי שאומר שאופנוע יותר בטוח, לא מבין בנושא, לדעתי.

	40 שעות עיוניות אותו נער בן 16 לומד, והוא בנוסף לומד מעשי. זה דומה לשיטת המל"ן שהולכת להיות בעתיד, וזאת השיטה הכי טובה. 

יורם זרחי:

	חברת תומקר היא חברה ישראלית טהורה. אנו מוכרים בכל העולם את כלי הרכב שלנו, והתכוונתי לספר לכם על בטיחות ואת מילת הקסם, כל ילד שיורד מטרקטור משא הרי עולה על קטנוע. כמה הרוגים היו על קטנועים השנה? כ-40. 

היו"ר גלעד ארדן:

	זה לא משפט מוכח עובדתית. יש הורים שמוכנים לאפשר את זה ולא מוכנים לאפשר קטנוע.

יורם זרחי:

	אנו מוכרים בכל רחבי העולם אלפי כלי רכב, בקיאים בחוקים של אירופה, אמריקה, אוסטרליה, רוסיה ואחרים. אני לא חושב שאנשי משרד התחבורה פה למדו את זה לעומק. בכל העולם לא יודעים מה לעשות עם זה ובכל העולם מאפשרים לכלים האיטיים האלה והלא בטוחים לעלות על הכבישים. לנו, לחברת תומקר, יש היתר פדרלי ממשרד התחבורה האמריקאי להעלות את הרכב שלנו על כל כבישים של 50 מדינות אמריקה, יש אותו היתר אחרי בדיקות של שנה וחצי. משרד התחבורה שכל הזמן אומר: רוצים ללמוד מהם – תלמדו. כן רוצים את התקנות. למשל, קליפורניה אמרה: בכלים האלה ייסעו על כל הכבישים בתנאי שהם רק שני מסלולים. סילק את רוב הבעיות של הכביש המהיר. 

	לנו יש אלף-אלפיים כלים ברחבי העולם. באוסטרליה, למשל, זה כמו פה – אמרו: מי שרוצה לנסוע, ינהג לפי חוקי התנועה של אוטו, למשל, אך זאת מדינה חקלאית, והם יצטרכו למצוא את הפשרה. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 אתה מציג את זה בצורה מוכוונת משהו. הגישו לנו מסמך לגבי החוקים הנוהגים בנושא במדינות שהם כן למדו. 

חיים חדד:

	אנו עדים מדי פעם לתופעות שאנו כחקלאים צריכים להסביר את אורח חיינו, בכל פעם צריכים מחדש להילחם על הדברים שהיו נהוגים כל השנים, ואולי זה בגלל מחדלים של המדינה, שמאפשרת לילדים להשתולל בכפר שמריהו והרצליה, ומי שמשלם את המחיר זה אנו, החקלאים. אני בא מאזור כביש 4, וגם באזור המרכז יש חקלאות, חקלאות ענפה, יש עובדים תאילנדים שעובדים על הכלים האלה עם רשיון נהיגה מסודר. להפוך אותנו לעבריינים, זה לא נכון. 

	העניין פה הוא טעות וצריך לתת לנו להמשיך לנהל את אורח חיינו כפי שניהלנו עד עכשיו.

אבשלום וילן:

	 אני מבין שאתם מוותרים על פסקה 2. 

אבי קרמר:

	צריך לחשוב על פיצוי למורי הנהיגה, על ההשקעה שביקשו מהם לפני כשנה, בתי ספר לנהיגה התארגנו, כל בית ספר השקיע 200 אלף ₪, ומי יפצה אותם עכשיו על כך שלפני כשנה משרד התחבורה בשיתוף עם כל הגורמים קבע שהדברים יהיו כך? 

עוזי יצחקי:

	נבחן את העניין הזה. אנו בקשר יום יומי עם ארגון המורים.

גדעון סיטרמן:

	ארגון מורי הנהיגה הופיעו בפני שר התחבורה ובפניי לפני שבועיים. השר הנחה אותי להקים ועדה ציבורית בשיתוף פעולה אתם. אני מבקש שהנושא יעלה שם כי איני רוצה לעכב את התהליך. הוועדה הזו מוקמת לכמה נושאים, אני מבקש ממורי הנהיגה שיעלו את הנושא הזה, זה לא עלה בישיבה אז. זה עניין של כמה חודשים. אנו במינוי ועדה בתיאום אתם.

אבשלום וילן:

	יש פה בעיה; עד עכשיו היו עושים רשיונות בגיל 16 הן במסגרת בתי הספר החקלאיים בכל המועצות האזוריות וכו'. עכשיו ברגע שחייבו אותם לעשות רשיון גם על טרקטורון, שאי אפשר בנפרד, חלק גדול מהמורים שהיו מלמדים שאין להם אישור ללמד טרקטורון הפסיקו ובאופן דרסטי כמות הילדים שבגיל 16 עושים רשיון על טרקטור ירדה, ועושים אותה בגיל 17, והבטיחות ירדה. 

ועדה ציבורית זה נכון, ואני מבקש, את כל הסיפור של לימוד נהיגה בבתי ספר חקלאיים, מועצות אזוריות שעל טרקטורונים, וכל הסיפור של המורים שהשקיעו – לקחת בחשבון הכל ושתהיה בטיחות, שלא יעלה ילד אחד בן 16 בלי רשיון על הטרקטורונים, לא לחקלאות ולא להתפרעויות בכבישים. אני מבקש שתעביר לנו עד 30 באפריל התייחסות לבקשות מורי הנהיגה ומנגנוני הפיצוי. 

אריה כרנדיש:

	מן הדין שגם אנו נהיה שותפים בוועדה שהזכירו.

אבשלום וילן:

	 אמרו שזאת תהיה ועדה ציבורית.

ליאור גולדברג:

	אני רוצה לציין, הסרט שהיה בערוץ 10 היה מבוים, אמרו לילדים מה לעשות, איך להתנהג, ופתאום הציבור חושב שכל הנוער משתולל. זה לא נכון.

גדי אבירם:

	הדרישה ממוקדת לנושא בני ה-16, אבל אי אפשר שדרכם תימחק כל הקטגוריה. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 אם המשטרה תאכוף את הגבלת המהירות של 40 קמ"ש בדרך בין עירונית, מי שיעשה בכלים האלה שימוש יהיו רק אנשים לצורכי עבודה. צעירים שרוצים להשתולל לא ייסעו מתחת ל-40 קמ"ש. תעשו כמה מבצעים ממוקדים כאלה.

זאב בנצי:

	משרד החינוך נכשל בחינוך תעבורתי בבית ספר. הוא לא מצליח להביא את התלמידים לכיתה. אנו נותנים להם 40 שעות תיאוריה ועוד לימוד על טרקטורונים.

היו"ר גלעד ארדן:

	 אתה צודק, זה נושא רחב, אך זה לא רלוונטי לדיון הזה. 

דני מדר:

	מה יעשו אותם תלמידים שלומדים גם בתיכונים, נוסף לחקלאות, והם צריכים לעבור בבין עירוני במקומות הקהילתיים האלה ששם בתי הספר האזוריים? 

היו"ר גלעד ארדן:

	 יחכו לגיל 17. מה הם עשו לפני שהיו מיולים? הייתי יכול לאשר את התקנה הזו בעבר והיינו מורידים את כל הנושא הזה מסדר היום. באנו עם רצון טוב לשמוע את כל הצרכים. יש פה בעיה, צריך להביא למצב ששומר על זכויות החקלאים או מי שמשתמש בזה לצורכי עבודה. לאף אחד אין רצון להמשיך לאשר את זה כרכב שעשועים לבני נוער שלא עברו הכשרה של רשיון נהיגה מלא. אני חושב שמצאנו איזון. איך יגיעו לבית הספר מהגיל הזה עד הגיל הזה – ההורים שלהם ימצאו להם פתרון נוח.

ליאור גולדברג:

	בזמן שיצאת אמרתי, שהסרט ששודר בערוץ 10 היה מבוים. זה לא נכון, מה שהציגו שם. 

היו"ר גלעד ארדן:

	 אני ראיתי סרטים כאלה במציאות. 

ליאור גולדברג:

	אם עכשיו אתה אומר: מעלים את זה לגיל 17, יש לי לבד כ-2,000 לקוחות של ילדים בני 16 שנרכשו את זה. איך מפצים אותם? 

היו"ר גלעד ארדן:

	הם ישתמשו בזה. מה, הם קנו את זה רק לשנה? אז הוא בטח אדם מאוד אמיד. אם כך, הוא גם יכול למכור. המספרים שלך גם לא הגיוניים, כי ישב פה דורי מנור ונתן לנו כמה מתוך הרוכשים הם לצרכים חקלאיים. 

ליאור גולדברג:

	המספרים שהוא אמר, 90% לא נכונים. אם תבדקו את הנתונים של הכלים שנוסעים בכביש, ובייחוד של פולריס, דווקא המיול רץ הרבה יותר במועצות האזוריות. רוב הילדים נוסעים בפולריס דווקא. זורקים פה דברים, צריך לעשות שיעורי בית נכון. לפי הנתונים שאמרתם, הנתונים של משרד התחבורה לא נכונים.

חוה ראובני:

	קוראת סעיף 1. את תקנת משנה (2) אנו מושכים בשלב זה, לפי הצעת הוועדה.

	קוראת סעיפים 2, 3, 4. אנו מציעים בתחילה: שלושה חודשים מיום פרסומן. 

	תקנה 2 מתקנת את תקנה 179. תקנה 179 מונה את רשימת כלי הרכב שבהם ניתן לנהוג עם רשיון נהיגה לטרקטור, ביניהם לפי התקנות דהיום מנוי טרקטור משא בתנאי שיש לו היתר. אנו מציעים לבטל את ההיתר הזה ובמקום זאת לקבוע שרשיון נהיגה לטרקטור מתאים לטרקטור משא בתנאי שנוהגים בו בשטחים פתוחים ולא בכביש. תקנה 3 מבטלת את התנאים למתן היתר.

גדי אבירם:

	אנו מבקשים שזה יהיה בתוך תקופה ארוכה יותר משלושה חודשים.

גדעון סיטרמן:

	אנו מתנגדים.

היו"ר גלעד ארדן:

	 שקלתי את זה, אך הפרסומים בתקשורת כבר כחצי שנה מדברים על זה שהגיל או בכלל, עומד לרדת העניין. מי שניהל את ענייניו בצורה שקולה היה צריך לחשוב על זה. שלושה חודשים ועד שיפורסם – עוד שבועיים, אנו מספטמבר יושבים על התקנות שמבטלות לגמרי כמעט את השימוש. צמצמנו משמעותית את התחולה, היום צמצמנו גם את הנושא של הבין עירוני בינתיים, עד שתימצא פשרה. עוד 3.5 חודשים זה זמן מספיק סביר. 

	תחילת התקנות – שלושה חודשים מיום פרסומן.

	מי בעד? פה אחד.

	תודה רבה, הישיבה נעולה.

הישיבה ננעלה בשעה 10:30.